Anterior în Ghost Whisperer.
Astea sunt tot ce a mai rămas din vechile drumuri, alei,
Asta e tot ce a mai rămas dintr-un alt oraş subteran.
Tată!
Trăieşti.
Trebuie să fie ceva în legătură cu Paul Eastman.
L-ai trimis la închisoare, numai că el a evadat.
Am băgat o mulţime de oameni în puşcărie, şi cu
toate astea nimeni dintre ei nu a venit după mine.
Şi dacă se ascunde de cineva, cineva pe care el l-a trimis la închisoare?
Şi dacă minte doar ca să mă protejeze?
Omul a omorât un copil mic.
El a scăpat chiar atunci când închisoarea a luat foc.
Victimele cu arsuri faciale au o mască pe toată durata tratamentului.
Paul Eastman e mort.
El l-a posedat pe tatăl meu.
A încercat doar să se răzbune.
Trebuie să-l avertizez pe tata.
Tată?!
Dumnezeule!
Tom Gordon!
Tom, intrăm.
E o victimă a unei împuşcături cu armă.
Care sunt semnele sale vitale?
Tom, mă poţi auzi?
Tom?
Trebuie.
Trebuie să o protejez, trebuie.
Încearcă să fii mai tăcut.
- Totul e-n regulă. - Trebuie.
Tatăl tău e într-o situaţie foarte critică, iar următoarele 24 de ore sunt vitale.
Cum ar putea fi el în viaţă?
L-am văzut, i-am văzut capul.
El a avut armă pusă la tâmplă, dar şi-a mutat mâna când el a tras.
Poate că s-a răzgândit în ultima secundă.
Acum glonţul a pătruns chiar sub scalp, dar nu a penetrat craniul.
Aşa că s-a făcut intervenţia chirurgicală repede şi uşor.
Acum tot ce avem de făcut este să veghem şi să aşteptăm.
Da.
E bine.
Mulţumesc mult, doctore.
Ai primit. Dă-mi semn pe pager dacă ai nevoie de mine,
pentru că ştii că eu nu părăsesc niciodată acest loc.
- Hei. - De ce a făcut el asta?
Adică, probabil că era posedat.
Uite, înainte de a-l aduce aici, el mi-a spus ceva mie.
Mi-a spus că a făcut asta ca să te protejeze.
Să mă protejeze?
De ce?
Sau cine.
Paul Eastman?
Nu, el îl vâna pe tatăl meu.
De ce el ar fi vrut să mă ameninţe?
Poate că asta-i o întrebare pentru dragul tău tată.
Chiar nu ştiu dacă mă poate auzi,
dar ei mi-au spus că s-ar putea să mă audă.
Uite, tată, eu sunt confuză.
Nu ştiu.
Nu ştiu ce ar trebui să însemni pentru mine.
Adică, ne-ai părăsit când eu aveam 9 ani,...
şi apoi tocmai
te-ai întors.
Fără nici o explicaţie, nimic.
Chiar nu ştiu ce gândeşti despre mine.
Sau ce simt eu pentru tine.
Aşa că, nu e chiar momentul să mori, bine?
Pentru că sunt atât de multe pe care ar trebui să le aflăm unul despre celălalt.
Despre orice.
Îmi pare rău.
Era un rând mare până afară după uşă.
Am făcut tot felul de lucruri ca astea toată ziua!
Hei, hei, nu-ţi mai face griji.
Nici măcar nu încerca să le ridici.
Mă duc să aduc o mătură.
Eşti bine?
Da, da, cum zici.
Cum se mai simte tatăl tău?
Se odihneşte confortabil, sau aşa spun ei, iar
dacă e aşa, el e singurul care se odihneşte.
Ce dracu se întâmplă?
E o poveste mai lungă, dar eu cred că tatăl meu
e bântuit de un om pe care l-a trimis în puşcărie.
un om nevinovat.
Bântuit cum?
Cred că această fantomă a descoperit o modalitate
de a poseda oameni preţ de câteva minute,
sau cel puţin atâta timp cât acele persoane să
facă lucruri pe care fantoma ar vrea să le facă.
Cum ar fi sinuciderea tatălui tău?
Da, asta-i o teorie.
Ăsta nu are gustul ceaiului verde.
Da, pentru că l-ai luat pe al meu.
Îmi pare rău.
Ceea ce nu înţeleg e, de ce acum?
dacă ai fi Paul Eastman ai aştepta 30 de ani pentru a te răzbuna?
Mă întrebi ca atunci când ai aştepta un răspuns?
Da, ei bine, ştii ce, ai muncit la astea ceva
timp, aşa că eu merg să-ţi iau alte pahare noi.
Ştii ce, ai nevoie de o pauză.
Noi chiar ar trebui să mergem săptămâna viitoare să vedem
vapoarele acelea mari care au intrat în port la dig, bine?
Adică să fac ceva distractiv?
Nu am nici o pregătire pentru asta.
Rămâne stabilit!
Mergem.
Ghost Whisperer Sezonul 3 Episodul 18 "Familiile bătrânilor"
Paul?
Paul Eastman?
Chiar crezi că, chestiile astea mă pot speria?
Ei bine, frica este o chestie relativă, întotdeauna o descopăr.
Ştii că l-ai posedat pe tatăl meu.
Ştiu că vrei răzbunare.
Îl învinovăţeşti pe el pentru că te-a trimis în închisoare.
Eşti ca un gheţar.
El a încercat să se omoare doar ca să scape de tine.
El crede că încerci să mă răneşti.
Ştiu că tu eşti cel ce mă bântuie prin visuri.
De ce nu-l laşi în pace?
Arată-mi tot ce poţi.
E emoţionant faptul că, tu crezi că tatăl tău e atât de generos.
Nu, niciodată nu am spus că el a fost generos,
dar chiar cred că orice persoană merită iertare.
El nu a vrut să-ţi facă rău.
Tatăl tău nu a încercat să se omoare ca să te salveze;
el a făcut asta pentru că eu am vrut să facă asta.
Eu i-am pus acea armă în mâna lui.
Dar el e puternic, îi voi da asta.
El s-a salvat singur.
Chiar îl urăşti.
Sunt puţini cei ce merită mai multă ură decât acest bărbat.
Nici nu ai idee.
Aşa că spune-mi.
Nu cred că voi face asta.
Şi nu cred că mă vei crede.
Încercă-mă.
Fiecare călătorie începe cu primul pas.
Mamă.
Ce faci aici?
Şi mie îmi pare bine să te văd.
De ce nu mi-ai răspuns la telefon?
Deoarece atunci ar fi trebuit să vorbesc la telefon cu oricine mă suna.
E clar.
Destul de vag, dar clar.
Cum e noul magazin?
Îmi place să lucrez cu florile.
Ele sunt frumoase, miroase frumos.
Iar când ele mor, nu se întorc la noi cu plângeri.
Bine atunci.
Nu am de gând să vorbesc de tatăl tău.
Cine spunea că despre el este vorba?
Poate că e vorba de altceva.
- Este? - Nu, e vorba de tata.
Nu vorbesc de tatăl tău.
Bine, atunci lasă-mă pe mine să vorbesc.
Am descoperit că el a trimis în judecată pe un bărbat numit Paul Eastman pentru crimă,
doar că el era nevinovat, iar fantoma lui s-a întors şi vrea răzbunare.
Asta pare că avem o conversaţie în ceea ce îl priveşte pe tatăl tău.
Ştiai de Paul Eastman?
Adică, tata a vorbit ceva despre el?
De ce nu-l întrebi pe el?
Ei bine, el are mâinile cam ocupate acum.
Ştii tu, un glonţ în cap şi toate chestiile de genul ăsta?
Nu că ţi-ar păsa cumva.
Nu i-a fost pusă viaţa în primejdie.
Nici măcar nu a trecut de scalp.
Deci l-ai verificat?
Un singur telefon.
Uite, Melinda, nu vreau să par crudă,
dar tatăl tău nu a fost chiar o persoană bună.
El nu a fost neînţeles.
El doar îşi făcuse planuri rele.
Trebuie să accepţi asta.
El nu merită intenţiile tale bune.
El nici nu...
Am lăsat uşa descuiată.
Trebuie să mă întorc.
Îmi pare rău.
Nu te pot ajuta.
Trebuie să priveşti imaginea în ansamblu.
Nu poţi să te laşi prinsă acolo unde eşti acum,
deşi asta e o capcană şi toţi părem că suntem prinşi aici.
Ştii tu, e vorba de locul unde sunt, unde mă duc, ce se va întâmpla.
Astea sunt... alo?!
Ştii tu, ar cam trebui să îţi iei notiţe, micule prieten.
Ştiu că nu vorbeşti cu şoarecele.
Numele lui e Bob, apropo, şi, ştii tu, nici nu ştiu de ce-mi bat capul cu acest individ.
Ce mai face tatăl tău?
E stabil, ceea ce pot spune că e deja mai mult decât sunt eu.
Ei bine, stabilitatea este supraestimată.
N-am de unde să ştiu.
Oricum, îţi aminteşti de Paul Eastman, tipul care-l bântuia pe tatăl meu?
Nu, dar dacă-mi fredonezi câteva măsuri.
El nu numai îl bântuia, el îl şi posedă.
Ştii tu, îl punea să facă tot felul de chestii,
nu ştiu, a încercat să-l facă să se sinucidă.
Ei bine, morţii au început să facă din ce în ce mai mult.
Nu poate fi o veste pre bună pentru cei vii.
Da, iar eu am vorbit deja cu Eastman, iar el îl urăşte pe tata cu atâta pasiune,
aşa că nu ştiu dacă voi putea să fiu capabilă
să-l întorc pe acest individ din drum.
Şi apropo, i-am găsit osemintele lui Eastman
îngropate în subsolul casei spre care fantoma m-a condus.
Acest "apropo" mi l-ai afişat mie.
S-a mai întâmplat ţie ceva normal în ultimele zile?
Nu.
Nici nu credeam.
Vreo idee, ceva?
Ei bine, nu oricui i se întâmplă să găsească oseminte îngropate în subsoluri
mai ales dacă au murit normal, fericiţi, împăcaţi cu moartea.
Cred că a fost omorât şi vrea ca tu să rezolvi treaba asta.
Nu, ar fi prea simplu.
Adică, ar fi putut să-mi spună.
El ştie răspunsul, şi vrea ca eu să-mi dau seama singură de acest mister.
De ce?
Deoarece el mi-a spus că nu aş înţelege dacă el ar încerca să-mi spună...
Dacă e pentru mine, deja am plecat.
Alo?
Am găsit ceva în arhive.
Această casă în care ai fost, unde ai găsit oasele.
Ştii acea casă.
Nu.
Ba da.
Ei poate că i-ai schimbat numele străzii, dar o cunoşti.
Cum?
Numele primelor persoane sunt Thomas şi Beth Gordon.
E prima casă a părinţilor tăi.
Ce?
Iubito, e casa în care te-ai născut.
Oasele?
Era un schelet în fundaţia casei pe care tu şi tata aţi deţinut-o.
Ar fi putut fi de 100 de ani acolo.
Mai încearcă.
Bine, oasele aparţin acelui bărbat pe care tata la trimis în închisoare, Paul Eastman.
El a fost cel care m-a condus acolo,
iar tu te comporţi ca şi cum n-ai şti despre ce vorbesc?
Şi ce contează?
Oricum nu m-ai crede.
De ce aş avea?
Nu mi-ai spus niciodată adevărul.
Atunci nu întreba.
Lasă-mă în pace.
Pacea, nu e opţiune în acest moment.
Mai devreme sau mai târziu, poliţia se va implica.
S-a întâmplat în casa voastră, vor veni la tine.
Poate că eşti implicată într-o crimă!
Melinda, ştiu că nu ai prea mult respect pentru ceea ce spun,
dar îţi cer acum să mă asculţi...
las-o aşa cum e.
Nu va ieşi nimic bun pentru nimeni la sfârşitul acestui drum.
Da, asta-i diferenţa dintre tine şi mine.
Nu pot trăi în minciună.
Ai fi surprinsă dacă ai şti dinainte ce poţi acceptă în viaţa asta.
Nu recunosc nimic din fundaţie.
E cu adevărat schimbată.
Ei bine acum este abandonată.
Vrei să mergi înăuntru?
Nu.
Prea multe amintiri rele?
Prea multe amintiri, punct.
Am verificat pe toate site-urile online.
Paul Eastman a evadat din închisoare şi nimeni nu a mai auzit de el.
Corect.
Până în momentul în care a apărut un schelet în
casa în care tu şi cu părinţii tăi aţi locuit.
E o nebunie.
Ce e?
Nu ştiu.
Chiar nu ştiu ce trebuie să fac mai departe.
Ştii.
Am nişte sentimente foarte rele.
Ca atunci când eram mică şi aşteptam ca tata să facă ceea ce trebuie.
Ştii tu, sau să încerc să-l înţeleg.
Iar eu doar continui să fiu rănită, iar el apoi să plece.
Ştii ce, urăsc să spun asta, dar s-ar putea ca mama ta să aibă dreptate.
Poate că e timpul să-l scoţi din viaţa ta,
aşa cum el te-a scos din viaţa lui.
Aş vrea să pot.
Dar eu nu sunt ca el.
Trebuie să mă întorc la magazin,
- Ne vedem mai târziu. - Bine.
- Da? - Hei, Jim, dr. Farrington,
ţi-am dat un telefon în cazul în care cineva din spital nu a sunat mai devreme.
Spune-i Melindei că tatăl ei e conştient şi poate vorbi.
Da.
Îi voi spune.
Îmi pare rău, sunt cam ameţit.
Hei, şefule, te deranjează, uh, e socrul meu.
Te deranjează dacă noi, uh, am putea merge... mulţumesc mult.
Jim Clancy.
Am auzit atâtea despre tine.
E ca şi cum te-aş cunoaşte.
Nu mă cunoşti, Tom.
Nu ştii nimic despre mine.
Haide.
Ştii ce, spre deosebire de Melinda, eu nu am nimic care să mă apropie de tine, nimic.
Tu eşti doar un individ care a făcut-o pe soţia mea să sufere.
Ea s-ar simţi mult mai bine dacă niciodată nu i-ai mai lua răsuflarea.
Aproape am obligat-o, nu-i aşa?
Da, dar ai ratat.
Şi apoi vrei să-mi spui că ai făcut toată treaba asta doar ca să o protejezi?
Am ceva probleme să cred chestia asta.
Nu te juca cu mintea Melindei.
Întotdeauna am fost pregătit,
privind-o cum se clatină şi se răneşte de lucruri pe care eu nu le înţeleg,
Dar tu, tu înţelegi.
Nu cred că poţi.
Ba cred.
Şi mai cred că vei începe să-mi spui adevărul,
sau voi reveni când dormi la tine în cameră,
şi îţi voi tăia tuburile prin ce te ţin în viaţă să te privesc cum mori, Tom.
Dar Jim.
tu ai jurat să salvezi vieţi.
Adu-mă în situaţia în care să fiu nevoit să salvez viaţa soţiei mele.
Asta te va duce înapoi la Paul Eastman.
El a petrecut 9 ani în închisoare, apoi a evadat.
A venit să mă găsească, de fapt pe Beth, pe mine şi pe Melinda.
Treaba e că, închisoarea nu i-a priit.
A înnebunit, şi dorea răzbunare.
Avea de gând să-mi omoare soţia şi fiica.
Şi pe mine, de asemeni.
Aş fi putut face o grămadă de chestii.
Aş fi putut suna la poliţie.
Aş fi putut să-i duc corpul în munţi şi să îl arunc acolo.
Am vrut să-l păstrez chiar aici.
Am vrut să ştiu întotdeauna unde este.
Am vrut să ţin treaba asta în familie.
Erai reprezentantul adjunct al cartierului.
De ce nu ai sunat la poliţie?
Era un caz clasic de autoapărare.
Poate.
Dar ar fi putut fi o foarte mare poveste media.
Şi cum ar fi suportat Melinda toate astea?
Avea 9 ani.
Dacă ar fi fost hărţuită la şcoală, sau vreun reporter ar fi urmărit-o?
Deci vezi, exact ca tine, prietene,
am îngropat un cadavru pentru ca să-mi protejez familia.
Da.
De asta ai plecat chiar atunci?
Niciodată nu este doar un motiv pentru astfel de chestii.
Cel mai important lucru e că ambii trebuie să ne amintim asta...
Paul Eastman încă vrea să mă omoare.
Din mormânt.
E vreo problemă cu asta?
Nu aştept ca cineva să plângă pentru mine, dar el încă vrea să o omoare pe Beth,
şi încă vrea să o omoare pe Melinda.
Şi nu ştiu cum să-l pot opri.
Tu ştii cumva?
Tatăl meu a recunoscut că e un criminal?
Ştiu că asta pare că un serial în care tatăl
ştie cel mai bine că a făcut un lucru oribil,
iar eu sunt ultimul om care să-l apere pe tatăl tău,
dar pare a fi un caz clasic de autoapărare.
Aşa că ştim de ce Paul Eastman l-a bântuit pe el.
Hei, o mică corecţie... te bântuie pe tine, Mel.
Tatăl tău mi-a spus că acest individ vrea să-ţi facă rău ţie, mamei tale, şi lui,
iar prin rău, nu vreau să spun că vrea să te împingă şi să te înghiontească, bine?
Da, ştiu. Am convins tată să-şi pună o armă la cap şi să apese pe trăgaci.
Ştii ce, asta e tot ceea ce nu înţeleg.
Paul Eastman, e o fantomă puternică, corect?
De ce nu te-a posedat pe tine?
De ce nu a venit după tine?
Dintr-un motiv, e evident că el a vrut ca eu să-mi dau seama singură.
Da, de ce?
De vreme ce sunt încă în viaţă, nu ştiu încă.
Nu sunt mare admirator al umorului sinistru
atunci cânt te priveşte pe tine şi siguranţa ta.
Asta ar fi putut fi mai impresionant dacă era Bourbon.
Pinot Grigio are un buget desăvârşit.
Ce ai de gând să faci?
Într-un singur mod poate fi forţat să treacă dincolo.
Bine, cred că mă descurc de aici.
Destul, mulţumesc.
Nu mă aşteptam să ieşi aşa de repede.
Am semnat singur pentru externare.
O grămadă de oameni bolnavi sunt în spital.
Trebuie să te duc la Paul Eastman.
- Nu duce la nici un rezultat. - E adevărat.
Faptul că el vrea să ne omoare pe mine şi pe mama.
Aşteaptă puţin.
Melinda, e cam târziu.
pentru mine ca să fiu un erou în ochii tăi.
Am făcut ceea ce trebuia să fac, asta-i tot.
M-am salvat singur.
Am auzit ce ai spus acolo.
Când.
Când ai venit la mine în camera de spital.
Un moment de slăbiciune.
De înţeles.
Voi afla vreodată?
Să afli ce?
Cine eşti.
Dacă m-ai iubit vreodată.
Dacă ai iubit-o vreodată pe mama.
Dacă mă mai iubeşti.
- Melinda, e atât de complicat - Nu, nu este.
Toată lumea spune asta, dar.
la sfârşitul zilei, e atât de simplu.
Ori este dragoste ori nu e.
Nici o scuză, nici o clasificaţie, nici o complicaţie.
De ce vrei ca eu să vorbesc cu Paul Eastman.
Vreau să-i ceri scuze.
Vreau să-i explici de ce ai făcut ceea ce ai făcut.
Te vreau mai direct.
cu cel puţin o persoană.
Şi poate că el ne va lăsa în pace.
Asta e singura cale ca toată treaba asta să se termine.
Bine. Nu cred că va ajuta, dar dacă zici tu, voi veni.
Voi veni la magazinul tău deseară, iar după ce se va termina, vom avea o discuţie.
Şi îţi voi spune tot ceea ce vrei să ştii despre mine, despre noi.
Fără nici o altă complicaţie.
Tată.
Hei. Tocmai treceam pe aici, şi am văzut lumina aprinsă.
- Totul este în regulă. - Da.
Îmi pare rău, am crezut că eşti altcineva.
- Cine? - Nimeni de care merită să vorbim.
Mulţumesc.
El îţi va face rău, ţţâi asta nu?
- Poftim. - Ea trebuie să ştie.
E singura cale în care o poţi salva.
Iar ea trebuie să o audă de la tine.
Nu o lăsa să afle de la Tom.
Ştii de ce poate fi el capabil.
E mai sigur să nu ştie ea nimic.
Nu, nu mai e.
Sper să ai Bourbon.
Nu poţi crede ce zi am avut.
Nu ţi-am spus adevărul.
Chiar aşa?
Despre ce?
Despre o grămadă de lucruri.
Am minţit în legătură cu faptul că nu-l cunosc pe Paul Eastman.
Eram îndrăgostită de el.
Eram logodiţi.
Trăiam cu el când a fost arestat.
Paul şi cu mine trăiam împreună de un an.
Ştiam că nu e vinovat de acea crimă.
Ştiam că o fantomă l-a condus către cadavrul acelui băiat.
Dar cine ar fi crezut asta.
Aşa că ai mers la procuror.
- Aşa l-ai cunoscut pe tata. - Da.
După ce el a fost condamnat.
Nu mă aşteptam ca el să mă creadă.
A trebuit să-i arăt fantoma în biroul lui înainte ca el să facă.
- Unde e. - Aici, în colţul acesta.
Cu ce este îmbrăcat.
El poartă un costum maro, uh, probabil de pe la 1800.
Are o barbă cenuşie, păr alb, uh, lung, şi ochelari.
Tocmai mi l-ai descris pe domnul Mclaughlin.
Ăsta a fost biroul lui acum 100 de ani.
Desigur, atunci el nu m-a crezut,
şi a realizat că e posibil ca Paul să fie nevinovat.
I-am spus lui Paul că e o speranţă;
că Tom va face tot ceea ce e posibil ca el să fie exonerat de vină.
Paul a fost dragostea vieţii mele.
Când a intrat în închisoare, era ca şi cum...
Am murit în interiorul meu.
Nu am vrut.
Am vrut să lupt, dar am început să am anumite sentimente pentru Tom.
Am crezut că este un om bun.
Paul se închidea în el din ce în ce mai mult, şi...
şi apoi a fost Tom Gordon.
Vertical, sigur pe el.
Şi grijuliu, sau cel puţin a imitat această grijă pe care o vedeam.
Cum i-ai spus lui Paul.
Nu i-am spus.
Cum ai putut să nu-i spui.
Eram confuză.
Am simţit vină.
Scrisorile lui erau din ce în ce mai nervoase şi mai amare.
M-am tot gândit cum să-i spun.
Şi apoi după ce a omorât un om în închisoare.
Niciodată nu mai avea cum să mai iasă de acolo.
A fost prea mult pentru el.
Iar tu te-ai căsătorit cu tata.
Nu am fost mândră cu asta, Melinda.
Nu te judec, mamă, chiar aşa. Nu fac asta.
Cum v-a găsit Paul când a evadat din închisoare.
A citit ceva în ziare despre cariera lui Tom,
iar în articol eram menţionată şi eu şi...
şi că avem o fetiţă.
A pornit un incendiu.
După care a avut foarte multe arsuri.
Iar când a fost în salonul de spital, a reuşit să scape.
Ne-a găsit.
Ei bine, bănuiesc că ştii restul.
Chiar ştim restul?
Adică, chiar îl ştim Beth?
Sau doar acum aşteptăm ca tu să ne spui următoarea piesă lipsă din viaţa Melindei.
- Jim, te rog nu. - Nu, ştii ce, m-am săturat de toate astea.
M-am săturat de oameni ca tine şi că tatăl ei care ar fi trebuit să o protejeze.
Care ar fi trebuit să aibă grijă de ea în loc să o mintă.
Adică, să vă jucaţi cu mintea ei când ea e în pericol.
Jim, asta nu ajută deloc.
Beth, tot ce ea ar fi vrut de la tine era ca tu să o accepţi aşa cum era ea.
Iar de la tatăl său, poate o explicaţie.
Ştii. Cum a plecat aşa din familia ei.
Şi pentru toate astea, uite-te la ea.
Ea încă vrea să înţeleagă.
Ea încă vrea să ierte.
dar de fiecare dată când ea şi-a deschis inima către
tine, nu ai făcut decât să-i înfigi un cuţit în inimă.
Beth, ai fugit de tot ceea ce ai fi putut face în viaţa ta.
Soţia mea nu a fugit niciodată din drumul ei.
Şi pentru asta merită măcar puţin respect.
Ştii tu, puţin adevăr.
Îmi pare rău.
- Mamă, eu... nu. - Are dreptate.
Ai dreptate.
Mai este o piesă lipsă.
Poftim?
Când Paul a fost arestat.
Eram însărcinată.
Mamă, ce vrei să spui?
Eram însărcinată cu tine.
Paul Eastman e tatăl meu?
Minţi!
Nu.
Nu ţi-am spus.
Noi nu am spus nimănui.
Tom te-a dorit şi lui nu i-a fost frică că tu
poate vei avea această chestie, acest aşa zis dar.
Minţi!
E adevărat?
Totul e adevărat.
Ăsta nu e tatăl meu.
Dacă spui că e complicat, te omor chiar aici.
Mama ta a vrut să facă o legătură între noi.
Poţi vedea asta, nu-i aşa?.
Nimeni nu-mi v-a spune adevărul.
Vino cu mine, şi ţi-l voi spune eu.
Să vin cu tine unde?
Într-un loc unde vei fi în siguranţă.
În siguranţă. Corect.
Uite. Îmi pare rău.
Chiar îmi pare.
Această chestie a făcut atâta mizerie.
Nu am vrut niciodată să fii implicată.
Nu aşa.
Vino cu mine, şi vei înţelege tot.
Sunt curios, ce îţi aminteşti din acea noapte,
când Paul Eastman a venit aici.
Nu prea mult.
Doar faţa lui, cu masca sa oribilă aplecată asupra mea. Eram înspăimântată.
- Altceva? - Asta e tot. De ce?
Ar putea fi important.
Ce îmi amintesc?
De ce nu mergi sus să vezi dacă camera ta nu face să-ţi aminteşti de ceva?
Patul tău era acolo.
Nu l-ai auzit pe el venind..
L-ai văzut plecând?
Nu. M-am culcat la loc.
- Eşti sigură? - Da. Da. Eu...
Asta e.
Oglindă care s-a spart m-a trezit.
Şi apoi...
Şi apoi vocile.
Nu poţi apărea aici şi...
Ce crezi că fac eu, îmi aranjez o întrevedere?
Nu te pot ajuta. Nu e nimic cu ce te-aş putea ajuta.
Ştii de ce sunt aici?
Am văzut toate documentele.
Toate înregistrările curţii.
Nu ai ridicat un deget să mă ajuţi.
Tot ceea ce i-ai spus lui Beth că faci pentru mine, a fost o minciună.
Ai vrut ca să mă ţii în închisoare.
Vorbeşte mai încet.
Ce crezi că ar zice Beth dacă ar afla că ai angajat alt prizonier ca să mă omoare,
că tu mă doreşti mort pentru ca ea să fie numai a ta.
Nu te va crede niciodată, dar tu fă ceea ce trebuie să faci.
Voi face.
E interesant cum amintirile pot reveni aşa deodată.
Ce faci?
Îmi pare rău, Melinda, dar chestia e că...
nu te pot lăsa să trăieşti acum.
Stai. Ştiai că Paul Eastman era nevinovat, şi l-ai ţinut în închisoare.
Nevinovat e un concept cam vag..
Şi în afară de asta, mama ta m-a dorit pe mine şi nu pe un nevoiaş, un băiat bântuit.
Aşa că eu...
m-am asigurat că stă acolo unde îi e locul.
Dar mama ta, nu e nimic dacă nu era devotată.
Ea nu a vrut...
să renunţe la acel băiat.
Aşa că ai încercat să-l omori în închisoare.
Când mi-au spus că Paul a omorât pe acel individ în închisoare.
El a avut mai mult curaj decât am crezut că are.
A fost oricum o situaţie în care nu puteam decât să câştig.
A fost condamnat şi pentru acea crimă.
Mama ta şi cu mine, ei bine, nu prea am fost
fericiţi după aceea, presupun, dar încă, era bine...
să câştig.
Atunci de ce te-ai mai întors aici?
De ce nu m-ai lăsat în pace?
Deoarece tu a trebuit să mergi în subteran, să-l trezeşti pe Paul Eastman.
Ştii care e problema ta, Melinda.
Eşti prea bună ca să ai grijă de tine.
Eu sper doar că te-ai speriat.
Dar nu te sperii uşor, nu-i aşa?
Tată, te rog. Tată.
Nu-mi mai spune tată.
Eu nu sunt tatăl tău.
Nu vorbesc cu tine.
Nu. Nu.
- Hei, eşti bine? - Da, sunt bine.
Cum m-ai găsit? M-am uitat peste tot.
Dar apoi m-am gândit, că poate te-ai dus să te uiţi
la osemintele lui Eastman, să fii cu osemintele.
A murit.
Tu eşti tatăl meu.
Întotdeauna ai ştiut?
După ce am murit, am uitat aproape totul despre viaţa mea.
Era ca şi cum eram paralizat, înţepenit jos alături de toate aceste spirite nervoase.
Dar când am văzut ceva...
ceva ce a schimbat apoi totul.
M-a trezit.
- Ce? - Pe tine.
Te-am văzut mergând prin biserică şi am ştiut imediat.
Am ştiut asta.
Erai atât de frumoasă.
Cu cât te priveam mai mult, cu atât mai mult am văzut cât
de mult tânjeşti după omul care ai crezut că e tatăl tău
cum îl aştepţi să te iubească din nou,
şi am ştiut că nu mă pot sta cu ideea
că tu vei rămâne cu părerile astea despre el,
aşa că a trebuit să încerc să distrug acest mit al tău.
Ai fi putut să-mi spui asta mult mai devreme.
Nu m-ai fi crezut niciodată.
Asta a fost călătoria ta pe care trebuia să o faci. Cu ajutorul meu.
Ai pierdut prea mult timp încercând să-l înţelegi
pe acest om care a pretins a fi tatăl tău,
şi nu ai văzut acea persoană care avea tot dreptul să stea în ochii tău.
Am încercat.
Dar ea întotdeauna m-a îndepărtat.
Şi întotdeauna m-a minţit.
Ea a vrut doar să te protejeze.
Asta fac mamele întotdeauna.
Dar dacă tu doar ai fi iubit-o în umbra lui Tom Gordon.
Dar ea întotdeauna te-a pus pe primul loc.
E timpul ca tu să faci lucrurile aşa cum ar trebui să fie.
Să fii prea bună pentru binele tău.
Nu te condamn pentru că m-ai urât.
Mamă, niciodată nu am putut să te urăsc.
Erai prea ocupată să te lupţi în propria ta bătălie.
Întotdeauna îl credeai. Nu am văzut cum aş fi putut să fac asta să nu mai fie aşa.
Mamă, sunt uşurată.
Tatăl meu nu m-a abandonat.
Cel puţin nu prin voinţa lui.
Şi ca să ştii asta el nu m-am fi vrut dacă nu mă avea, asta schimbă tot.
Undeva, acolo în interior, întotdeauna am simţit că sunt disponibilă.
Acum nu.
Mergi.
Niciodată nu ai fost bucuroasă că vezi fantome, nu-i aşa?
Azi fac o excepţie.
Cum pot să-ţi cer să mă ierţi?
Am fost atât de plin de ură.
Pe tine şi pe el.
Am vrut doar să simţi la fel de multă durere cum am simţit şi eu,
dar totul a dispărut cu doar un cuvânt.
Care?
Tată.
Când fiica mea m-a chemat, când avea nevoie de mine,
toată furia a dispărut, şi atunci am vrut doar să o salvez.
- Dacă aş putea să fac asta încă o dată... - Nu aş schimba nimic.
Uite ce am creat.
Ea este motivul pentru care am fost împreună.
Nimic altceva nu contează.
Nimic.
- Lumina. - Da. Devine din ce în ce mai puternică.
Dar e atât de mult pe care...
- Trebuie să le ştiu. - Nu. Nu sunt.
Eşti iubită.
Asta e tot, e tot ce contează.
- Tăbliţa curată. - Tăbliţa curată.
Ştii, um, noi mergem să vedem vapoarele mari care au venit.
Ai vrea să vii şi tu ?
Oh, nu, tu... tu mergi cu prietenii tăi.
- E totul bine. - Sunt prieteni şi familie.
Bine.
Ţi-am mai spus vreodată cât de mândră sunt că sunt mama ta ?
Tu eşti mama mea, corect ?
Da. Cu siguranţă sunt mama ta.
- Ce ? - Asta-i ciudat.
Suntem şase, dar...
sunt doar cinci umbre.
Ghost Whisperer Sezonul 3 Episodul 18 "Familiile bătrânilor"
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro